Vízszilvás
Vízszilvás (románul: Silivaș) falu Romániában, Erdélyben, Kolozs megyében.
Vízszilvás (Silivaș) | |
A református templom | |
Közigazgatás | |
Ország | ![]() |
Történelmi régió | Erdély |
Fejlesztési régió | Északnyugat-romániai fejlesztési régió |
Megye | Kolozs |
Rang | falu |
Községközpont | Szamosújvár megyei jogú város |
Irányítószám | 405303 |
SIRUTA-kód | 55428 |
Népesség | |
Népesség | 200 fő (2021. dec. 1.) |
Magyar lakosság | 11[1] |
Földrajzi adatok | |
Tszf. magasság | 315 m |
Időzóna | EET, UTC+2 |
Elhelyezkedése | |
![]() | |
![]() | |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Vízszilvás témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/02/Josephinische_Landaufnahme_pg063.jpg/160px-Josephinische_Landaufnahme_pg063.jpg)
Nevének eredete
szerkesztésMagyar neve egy patak menti szilvafásra utal. Először 1321-ben Zaaszylwas, majd 1326-ban Zcyluas, 1444-ben Wyzzylwas, 1557-ben pedig Biz Szylvas alakban írták. Egyes részeit a 15–16. században birtokosuk után nevezték el: Wasakzylwas (1469), Wassak-Zylwassa (1498), Szenthiván-Zylvas (1552).
Fekvése
szerkesztésSzamosújvártól öt kilométerre délnyugatra, a Kis-Szamos jobb partjától nem messze fekszik.
Népessége
szerkesztésA népességszám változása
szerkesztésNépessége 1837-től a két világháború közöttig ötszáz fő környékén mozgott, azóta viszont erősen fogy.
Etnikai és vallási megoszlás
szerkesztés- 1900-ban 503 lakosa közül 408 volt román és 89 magyar anyanyelvű; 420 görögkatolikus és 79 református vallású.
- 2002-ben 193 lakosa közül 186 volt román és hét magyar nemzetiségű; 180 ortodox, kilenc református és négy római katolikus vallású.
Története
szerkesztésElső említésekor, 1321-ben Károly Róbert király az addig a királyi birtokok közé tartozó falut Wass Miklósnak adományozta. Később egészen a 19. századig a Wass család maradt a leggyakrabban említett birtokosa. Elsőként lejegyzett névalakja alapján egykori lakói szászok lehettek, későbbi szász lakosairól azonban nem maradt fönn adat. A 16. század végén unitárius egyházközsége volt, majd 1643–44-ben református egyházközsége létesült. A gyülekezet 1678 és 1863 között többnyire saját lelkészt tartott, eközben azonban a falu román többségűvé vált. 1700-ban tizenhat jobbágy családfő lakta, 1721-ben négy jobbágy, hét zsellér, tizenhárom kóbor és egy udvari szolga, 1786-ban ötven jobbágy és harminc zsellér. Református egyháza 1766-ban Iklóddal együtt 109 férfit és száz asszonyt számlált. 1876-ig Doboka vármegyéhez tartozott, akkor Szolnok-Doboka vármegyéhez csatolták.
Látnivalók
szerkesztés- Dombtetőn álló református templomát 1809-ben kezdték építeni, egy korábbi templom helyére. Felújítását Debreczeni László kezdte meg és épített hozzá tornyot 1978-tól 1986-os haláláig.
- Ortodox (1948-ig görögkatolikus) fatemplomának pontos építési ideje ismeretlen, de valószínűleg a 19. század elejéről való. 1847-ben festették ki belülről.
Jegyzetek
szerkesztésForrások
szerkesztés- Kádár József: Szolnok-Dobokavármegye monographiája VII.: A vármegye községeinek részletes története (Tők–Zsugásztra). Közrem. Tagányi Károly, Réthy László. Deés [!Dés]: Szolnok-Dobokavármegye közönsége. 1901.
- Benkő Loránd: A Kisszamos völgyének név- és településtörténetéhez. In Név és történelem. Budapest, 1998
- Vetési László: Az utolsó, a félbemaradt templom. In Ne csüggedj el, kicsiny sereg! Kolozsvár, 2002